Vad gör du här? Georgianna gick för en halvtimme sen. Du missar den.
-Sätt upp den på min nota. -Din kredit.
"Nota" låter som om du skulle betala den en dag.
Tiden var aldrig en vän för Bobby Long.
Den konspirerade mot honom och fick honom att tro den var generös-
-och sen göra honom besviken varenda gång.
Vi hade förlorat Lorraine, alla, men långt innan hon dog.
-Parkera inte här. Du får böter igen. -Jag ser inga skyltar, miss Daisy.
Det fixar sig, jag kan gå till trottoarkanten härifrån.
Köp en öl till mig.
-Hittade du nåt jobb? -Har du städat?
Den där Bobby ringde idag igen.
-lgen? -Han ringde ju för några dar sen.
-Det sa du inte. Vad ville han? -Han ville berätta...om Lorraine.
-Vad är det med henne? -Hon...
-Hon dog. -Hon gjorde vad för nåt?
Hon är död och han tänkte att du kanske ville veta det.
Lorraine dog och du sa inget?
Skål för Lorraine. Måtte hon äntligen finna frid.
Vad händer nu? Har Lorraine sparkat ut er till slut?
Nej, det skulle hon aldrig göra. Gud skulle aldrig tillåta det.
Verkligen? Och varför inte?
För Gud känner mig och jag känner Gud.
Gå, Cecil är alldeles uppriven. Se till att han äter.
Vi ses sen.
Hon betydde inget för dig och du betydde inte ett skit för henne.
Kom igen, jag trodde inte du brydde dig.
Kom igen, älskling. Sluta, sluta!
Jag är ledsen. Du kan väl laga middag så går jag och hyr en porrulle.
Jag ska på begravning, såvida jag inte kommer för sent-
-för du glömde berätta att mamma är död, din förbannade skitstövel!
Hon var aldrig nån mamma för dig.
Purslane? Det är Bobby Long igen.
Jag vet inte om du minns mig.
Du missade din mammas begravning.
Hej då.
-Har du några cigaretter? -Tyvärr.
-Ska ni till Cecil's? -Om en stund.
Vi ses där.
-Har du eld? -Du hade ju inga...
Inte till Junior.
Han måste skära ner. Han har lung- emfysem. Hostan ger mig kalla kårar.
Han skulle bli fint lik men jag tänker inte bidra.
Självklart inte. Man bidrar bara till sin egen död. Mitt motto!
-Fick du tag i flickan? Vet hon nåt? -"Han skulle bli ett fint lik."
Kom igen. Charles Dickens. Menar du allvar? Det är Martin Chuzzlewit.
Besserwisser...
New Orleans är rena sirenstaden, en fablernas och illusionernas plats.
Ett ställe Lorraine måste fly från och Bobby och jag måste fly till.
Bort från Alabama, bort från liv som inte längre tillhörde oss.
Jag trodde hon började bli bättre sist. Det gjorde jag verkligen. När var det?
-Minst ett par år sedan. -Det blir sex år i oktober.
-Så länge sen vi träffade henne? -Sen du träffade henne.
-Vi borde följt med dig till sjukhuset. -Vi borde ha gjort många saker.
HOWLIN' WOLF VÄLKOMNAR LORRAINE WILL
ENDAST EN KVÄLL - FREDAG SHOWEN BÖRJAR 21:00
Jag kommer.
Är detta Lorraines hus?
Och vem är du?
Ingen, jag bara bor här.
Kom in.
-Trevligt ställe. -Tack, vi försöker.
-Du är för ung för att vara Bobby. -Det är därför att jag är Lawson.
Jag beklagar din mammas bortgång. Du är mycket lik henne.
Jag beklagar att jag väckte dig så tidigt. Klockan är knappt tolv.
Bobby! Vi har fått sällskap! Vakna!
Ställ ner väskorna, vi bits inte.
-Juice? -Nej.
Bobby, upp med dig, hon är här. Pursy...
-Vem då? -Flickan är här. Upp med dig.
När blir begravningen?
Den var igår. Den var jättefin.
-Du borde ha varit med, unga dam. -Det tycker du.
Du är väl här av nåt skäl.
Jag antar att du redan vet hur överenskommelsen är.
-Vilken överenskommelse? -Om huset. Din mamma ägde det.
Jag ska berätta... Lorraine lämnade huset till oss tre.
Lawson och jag är två tredjedelar och du är bara en.
-Vad gjorde hon? -Vi har bott här ett tag.
Din mamma inte på flera år... Hon trodde inte du var intresserad.
-Lorraine var bra på att ha fel. -Purslane, vi stannar. Vårt hem!
Lorraine tyckte väl att jag skulle dela skithålan med två främmande alkisar.
-Ni är väl alkisar? -Men inga främlingar.
Vi var hennes vänner, vi tog hand om henne, och skithålan duger bra åt oss.
Den passar inte för en flicka som du, så jag stiger upp ur sängen nu.
Du kan se på om du vill. Jag bryr mig inte.
Det är svårt att tro att du inte sett en naken man förut.
Ingen så gammal...
Jag vet att du inte är oskuldsfull.
Jag talade med din kille på Redneck Riviera, ingen du valde för hjärnan.
-Du vet inget om mig. -Det ändras om vi blir rumskamrater...
Inte sant?
Vi ses sen, mina cigaretter är slut. Mitt märke är på rea...
Fint att se dig igen, Purslane. Vuxen och allt.
Han brukar inte vara sån dumskalle. Han är ledsen för Lorraine, som alla.
Han har rätt. Jag kan inte stanna här.
Lustigt, mormor pratade jämt om huset Lorraine rustade upp åt mig.
Det var väl "Ernest och Julio"-snacket.
Det är lugnt, inga överraskningar här.
Sjukhuset skickade hit hennes saker.
Lorraine hade velat att du skulle ha de här. De följde henne överallt.
Hon älskade de här böckerna.
Jag antar att jag kan dumpa dem på nån loppmarknad eller nåt.
Jag hjälper dig ut.
Nej, jag klarar mig.
Jag ville komma till begravningen, men fick inte meddelandet.
Hon är lik Lorraine, jag minns när han tog med mig för att se henne sjunga.
Första gången jag var i New Orleans.
-Jag blev så omtumlad. -Ja...
Du var lite...du var lite överbeskyddad. Kvävd av den där silverskeden.
-Jag tyckte att hon var så vacker. -Det var hon.
"HJÄRTAT JAGAR ALLENA"
Vad vill ni mer ha?
Har nån sagt att du luktar som en parisiska på våren.
Minst en gång om dan. Ska ni äta?
-Advokaten kan kontakta henne. -Enligt testamentet stannar vi ett år.
-Ska jag komma tillbaka? -Vet du hur farlig den där doften är?
Inte på länga vägar så farlig som en kvinna från Lousiana som skiter i det.
-Ägg och bacon till båda. -Ost på våra gryn, raring.
Du har ingen skam i kroppen.
-Varför la du dig inte i sängen? -Herregud.
Jag hade kunnat komma och krama om dig. Helt okej för min del.
-Vi kunde ha kelat. -Lägg av. Varför gav du henne denna?
Det här är berättelser om missanpassade.
Osynliga människor, den är underbar. Har du läst den?
Har du läst nån bok?
Lorraine visste inte att hon var poet.
Jag gillar verkligen att få inspirationen att spira.
-Lawson är författare, en duktig en. -Jaså, minsann.
-Han skriver en bok om mig. -Verkligen fascinerande.
"Kapitel 1, jag steg upp, blev full, somnade, kapitel 2, upp, blev full..."
Underbar och vitsig!
Du är ett överflöd på goda ting som gör valet svårt.
Nå?
Vilket rum är mitt?
Jag behöver nånstans att bo och alla sa jag har rätt att bo här-
-så jag stannar tills ni sticker.
Vi sticker aldrig härifrån. Aldrig! Inbilla dig inte det.
Hon borde få Lorraines rum. Jag håller mig härute, sover med dig.
-Okej, det blir bra. -Är du tokig?
Bättre än att hon snokar fram sanningen.
Hon stannar inte. Det ser ju du till. Dessutom klagar du över kall säng.
Du är för mager för min smak.
-Ni läser visst många böcker. -De flesta är Bobbys.
-Det är en engelskalärares attribut. -Han? Lärare?
Ja, och han var bra.
-Och är du verkligen författare? -Bobby tycker om den tanken.
-Kartongerna var alla Lorraines, så... -Så vadå?
-Jag kände din mamma ganska väl. -Hur väl?
Hon var svår att förstå men hon höll dörren till sitt hjärta öppen.
Efter vad jag hört var det snarare en svängdörr, inte sant?
KÖK - SOVRUM
Purslane Hominy Will.
-Hur vet du mitt namn? -Jag vet mycket om dig.
Din mamma och jag stod varann nära ända sen vi var unga.
Jag hjälpte till att välja ditt namn. Din mamma tyckte du var av guld-
-och gav dig namn efter gula blommor och majs. Det här är du.
-Vacker glänsande Purslane. -Purslane är ett ogräs.
Jag steg på tomatplantor och fick då höra att "purslane" ( portlak ) avskys.
Ja, som maskrosor, men det hindrar inte barn från att önska utifrån dem.
Purslane är en dagblommande växt. Den sluter sig när solen går ner.
Tack.
Det var som sjutton! Sist jag såg dig var du pytteliten.
Finns det nån här som inte minns mig med Lorraine, eller är jag den enda?
Hon brukade sjunga här. Jag var i din ålder. Hon var suverän.
-Jag är så ledsen. -Var inte det.
Jag tar röda bönor och ris och en öl, tack.
-Är du hos Bobby och Lawson ett tag? -Nej, hos Lorraine, och...för gott.
-Ska du gå i skolan i september? -Nej, jag är servitris. Behöver du en?
Nej, bara jag och Earl.
-Vet de att du inte går i skolan? -Ja, lika hemskt som vodkabrist.
Det här är Lorraines dotter Pursy. Hon ska bo hos oss ett tag.
-Kom... -Vad du har vä xt till dig.
Känn dig som hemma, gumman.
Jag är Ruthie. Min karl Ray. Här sen 26 år.
Koppla av, gubben, drick din öl.
-Hittat nåt? -Jag fyllde i några ansökningar.
-Bor den fräscha unga saken hos er? -Ja, fräsch är hon minsann.
Jag minns när det var ny varje kväll. Ni var rena fittmagneterna.
-Vem av er snarkar som ett jävla tåg? -Bobby. Är han på rygg vänder man...
Jag såg program om hur man kurerar snarkare genom ett skära upp halsen.
Jag tror att jag har en historia åt er.
Tysta! Bobby ska berätta en historia.
När jag växte upp var jag alltid med lite äldre killar.
Och sommaren jag var tio, elva år-
-och vi gjorde det grabbar i Alabama gör-
-fiskade, spelade baseboll, simmade och runkade...
...så utöver dessa oskuldsfulla sysslor som hör barndomen till-
-innefattade min även en massa snack om det fantastiska som kallas "fitta".
Jag visste inte riktigt vad det var, bara att den var magisk och speciell-
-för så talade man om den, alltid med viskningar.
Jag kunde gå över fälten och säga det till mig själv, "fitta, fitta, fitta..."
En dag spelade vi baseboll ute på ett blommande fält.
Och cyklandes kom Leroy Tuberville.
Leroy var en välvä xt ligist, tolv...
Hans axlar var redan breda och fingrarna var gula av tobak.
Leroy ställde sig vid tredje basen
-och tog fram nåt ur fickan som han började kasta högt upp i luften.
Jag tittade på honom där han kastade sin juvel upp och ner...
Jag klarade det inte längre utan måste fråga. "Vad har du där, Leroy?"
Alla tystnade.
Och Leroy såg på mig med sitt sneda flin och sa:
"Det är en bit fitta, Long. Min egen."
Ansiktet hettade och jag flämtade...
Där stod han med perfekt bit av en flicka, som han kastade upp i luften.
Och jag tittade på, medveten om att jag sett Gud för första gången.
Och jag ville ha den själv, men Leroy tog sin skatt mellan tänderna-
-hoppade upp på sin cykel och lämnade oss med vårt begär i dammet.
Det var i den kvalfyllda förvirringen, när jag var tio år-
-som jag beslöt hur mitt liv skulle bli, att jag skulle hitta min egen lilla bit-
-av kärlek och förundran som jag skulle kunna bära med mig i evighet.
Det räcker. Jag sticker hem.
Till Florida?
Ta det försiktigt.
"Vi kan inte riva ur en sida av livet men vi kan kasta hela boken i elden."
-George Sand. -Jag trodde den skulle vara svår.
Det känns inte rätt att ljuga för henne.
Vad skulle en tonårstjej vilja ha det här stället till?
Hon sa själv att det var en "skithåla". Hon har det bättre.
Hursomhelst, när du säljer den där boken kommer allt att ändras.
Vi åker till Paris, dricker "Latour 1961" och skriver usel poesi.
Allt kommer att vara perfekt.
"Vi dör bara en gång, och för så lång tid."
Molière.
Hon är här, gumman.
Jag ska ta hand om henne bättre den här gången.
Vi ses i morgon, älskling.
Din mamma kom ofta hit.
Varför talar du så mycket om henne?
-För att jag saknar henne, antar jag. -Var du kär i henne eller nåt?
Vi älskade henne allihop.
-Hon var bra på att nå folk, du vet. -Nej, det vet jag inte.
Natten innan mormor dog sa hon att Lorraine alltid skulle förbli självisk.
Hon berättade till slut om min pappa.
-Jaså, det gjorde hon? -Nån sa xspelare i Memfis.
Ett typiskt engångsligg.
Mormor ville jag skulle veta att när hon dött skulle jag bli helt ensam.
Hon hade rätt. Sen hon hade dött hörde jag nästan aldrig från Lorraine.
Jag fick aldrig höra henne sjunga.
Din mamma älskade dig. Du betydde allt för henne.
Hon brukade sitta där du sitter nu. Och hon skrev alltid.
-Kallade gamlingen för Livets Träd. -Korkat.
-Du är på fel apparat. -Va?
För att lyckas ta sitt liv måste man vara i ugnen.
Herregud, flicka lilla, du vaknade produktiv.
-Bobby! Kom och se vad Pursy gjort. -Herregud. Sluta skrika!
Jag ser vad hon inte gjorde. Gav sig av...
Hon kommer inte att ge sig av.
Du ser bra ut, du också.
Ja, god morgon på er också.
Ingen skola, hörde jag. Har du hoppat över en klass?
-Några, hela högstadiet. Får jag...? -Fan, vi bor ihop med en avhoppare.
Folk känner igen sig själva... Jag kan i alla fall försörja mig själv.
Så länge du inte får Lawson att tappa koncentrationen-
-så bryr jag mig inte om vad du gör.
-Du har arbete att utföra. -Måste du klanka på henne så där?
-Obarmhärtigt. -Vill du ha kvar henne här?
Har du inte tänkt på att om vi hjälper henne, kanske hon drar vidare.
Hjälpa henne hur då? Du vill bara hjälpa henne ur hennes tajta brallor.
-Glöm det. -Det är glömt.
En New Orleans-sommar drunknar i tät fuktig stillhet.
-Kom, vi spelar kort. -Ser du inte att vi gör nåt?
Dra åt helvete!
Lorraines hus krympte för varje dag, väggarna kom allt närmare.
Vad fan är det som händer?
Skruva ner musiken! Ser du inte att han jobbar?
Hur länge tänker du sitta här och röka upp våra cigarettpengar?
-Lawson sa att det var okej. -Hans paket är röda, mina är gröna.
Du får inte röka gröna. Bobbys!
Vad är det för skit du dricker? Det stinker.
Det är öl och tomatjuice. En mästares frukost.
-Mästare på att jävlas, kanske... -Jag har fått nog av din attityd.
Vare sig du gillar det eller inte, så är jag äldst i det här huset-
-och du ska respektera mig.
Vi har varit tålmodiga, för Lorraines skull.
Men du ska inte fortsätta ligga här och snylta på vår generositet.
"Arbeta som om du ska leva i 100 år, och be som om du ska dö i morgon."
-Vad sa du? -Ben Franklin sa det.
Betydde väl nåt, då, om han sa det. Du vet mycket väl att jag sökt jobb.
Vad gör du? Utom att sitta och snacka om hur smart du var förr.
Jag är lärare, trubadur, poet, och du ska skita i hur vi lever.
-Du ansvarar för din del. -Min del? Ni bor ju gratis i mitt hus!
Det är vårt hus.
Du vill väl jag tjänar lite genom att ta hem "vänner" som Lorraine gjorde.
Det gör ju de flesta knarkare.
Fan, också! Har du ingen respekt för de döda?
Hon var din mamma, Pursy.
Dessutom...vet vi alla att du inte är nån ängel av renhet.
Är du det, lilla Purslane?
Har du haft sex med två samtidigt? Skulle ge många cigaretter i huset!
Fan för dig!
Du ska vara äldst här, den vuxne, och jag är bara en flicka.
Jag är trött på din överlägsna attityd om stackars döda Lorraine.
Ska du lära mig vad respekt är? Vem respekterar dig?
Frun som var smart nog att sparka ut dig eller barnen du aldrig träffar?
Ja, du ser hur hon är.
VÄLKOMMEN TILL DET VACKRA ALABAMA
AUBURNS UNIVERSITET FIRAR 150 FRAMSTÅENDE ÅR
Jag vet vad ni tycker om mig, men skolan verkade vara bortkastad tid.
-Det är det inte. -Jag vet det.
Jag är ingen dum barnunge. Jag vill vara normal, men det är inte mitt liv.
Vad är ditt liv? Vad vill du?
Om jag kunde göra vad som helst?
Lova att inte skratta.
-Jag vet inte om jag kan lova det. -Jag funderade på jobb på sjukhus.
På röntgenavdelningen eller nåt.
-Får jag fråga varför? -Jag vet inte.
Jag gillar synen av ben på en ljusbox. Det är som porträtt av insidan.
Jag vet att det låter helkorkat.
Nej, det är inte korkat.
Hallå.
Är det nån där?
Åh, förlåt.
Jag glömmer hela tiden att det finns en kvinna i huset.
-Har du sett honom? -Pursy, jag måste berätta en sak.
Du oroar dig för honom, va?
-Vad ska du göra idag? -Jag tänkte gå ner till Quarter.
Jag har inte provat att söka jobb där än.
Vill du ha nån som visar dig runt?
Ja.
-Ring nästa vecka. -Ja. Tack.
-Nå? -Kanske, men bara deltid.
-Du behöver ju inte jobba på heltid. -Jag måste bort från Bobby på heltid.
På övertid...
Jag kan hjälpa dig med "benporträtt". Du skulle kunna klara examen.
Visst, och sen kanske läsa på Harvard.
Kanske det.
-Du äter som en gris. -Du dricker för mycket.
-Får jag läsa din bok nån gång? -Jag tror inte det.
-Varför inte? -Det mesta hamnar bland soporna.
-Hur länge har du skrivit på den? -För länge och inte tillräckligt länge.
-Tog du examen på college? -Ja, och blev Bobby Longs assistent.
Varför lämnade ni den skolan?
Det är komplicerat. Det fanns så många skäl.
Säg ett.
Mycket hände på en gång, och New Orleans, allt det här...
Det kändes romantiskt då.
Är det det? Är det romantiskt?
Det har sina stunder.
-Skulle du hjälpa mig med examen? -Ja, det skulle jag.
-Varför? -Varför inte? Har inget annat för mig.
Skulle du sluta dricka så mycket?
-Varför? -Varför inte? Har inget annat för dig.
Då säger vi det.
Var är den jäveln?
Han sitter väl på nån barstol och tjurar över hur missförstådd han är.
Du har annat att göra än att kasta bort en dag på oro för Bobby Long.
Det gjorde han inte. - Vi hade en trevlig dag, inte sant?
Ja.
Kom nu, det är bäst vi åker hem.
Vi ses där hemma.
Det blir väl trångt med bara två rum. Hur går skrivandet utan nåt eget?
Du kan bo hemma hos mig. Lovar du att tänka på saken?
Jag är tillbaka.
-Är ni inte glada över att se mig? -Du kunde ha ringt.
Ja, men fråga nu då. Säg: "Bobby, vad har du med till mig?"
Biloxi? Videopoker eller enarmade banditer?
-Var är min bil? -Såld. - Sätt på musik, så ska vi fira.
-Vad gjorde du? -Sålde den, vi behöver ingen bil.
Detta är en "Single Malt" När drack du det sist?
-För hur mycket? -300 dollar.
Sålde du min bil för 300 dollar? Har du helt ballat ur?
Håll tillbaka det där slaget. Kom ihåg att jag har ett skadat ansikte.
-Jag hade inga pengar. -Det är för att din check är här.
Och det här också...från advokaten. Dags att berätta för henne!
Jag väntade på att du skulle... Vad fan gör du?
Ge mig fem minuter och gör sen vad du tycker är rätt.
Åh, vad fint du har gjort. Jag skulle krossat teven för flera veckor sen-
-om jag vetat att det skulle leda dig till Steinbeck.
Jag har en sak att berätta för er. Kom in och sätt dig.
Kom och sätt dig, då. Sluta sura för det jävla bilskrället och sätt dig.
-Jag står. -Ja, då så. Blunda.
-Blunda! -Jag tänker inte blunda.
Kom igen, för Guds skull.
Nu kan du öppna ögonen.
Med hälsning från en underbar lärare vars hjärta en gång fann Bobby Long.
Detta intygar att Purslane Hominy Will klarat av åttan-
-och rekommenderas fortsätta i nian. "Vi stannar på jorden för att växa."
Robert Browning. Han är definitivt din "årets poet".
Är detta din åsikt om vad ursäkt är? Eller vill du matcha hans examenshjälp?
Stora förmågor...
Kom igen, klart att hon tar nåt språk. Du vill väl tala franska, Pursy?
Var ingen skithög. Du vet att hon inte kan ta nybörjarkursen på den nivån.
Okej, vi har engelsk litteratur, europeisk historia, geografi, psykologi.
-Vi behöver ett till. Vi tar konst. -Musik, jag tror hon skulle gilla musik.
Jag åker inte.
-Jag åker inte. -Det är ju redan fixat.
-Vet du vad jag fick utstå för dig? -För mig? Vad vinner du på det?
-Du lämnar huset, bra för min hälsa. -Precis vad jag trodde.
Nej, nej, du sa nyligen nåt till mig och det fick mig att tänka efter.
"Jag är bara en flicka". Jag kanske blivit hård med åren men det är du ju.
Inte så annorlunda mina elever som fyllde mina lektioner för åratal sen.
Jag vet vi måste verka hemska i dina ögon men vi har ännu nåt att erbjuda.
Vi måste det...och dessutom tycker jag att vi är skyldiga din mamma det.
Och hur svårt det än är att tro, så var även vi en gång oskyldiga barn.
Du är bra fräck. Vad får dig att tro att jag klarar det här?
För vi känner Gud och Gud känner oss-
-och han och Lorraine förde hit dig av nån särskild anledning.
Skolan börjar om en månad. Du kan ge oss en chans. Det kan bli kul.
-Ja, kul ska man ju ha, inte sant? -Lyssna, en av din mammas låtar.
Så vackert...
Hon skulle vara så stolt.
Nästa hållplats: biblioteket.
Vad tycker du om mitt ansikte?
Se på det här benet. Det är av, men man kan röra på det.
Hur gick det till?
"Slåss aldrig schysst mot en främling." Arthur Miller.
Hände det i ett slagsmål? Förlorade du?
Jag förlorade mycket mer än slagsmålet.
Försämrar det mitt utseende?
Jag tycker att du fortfarande är snygg.
Åh, vad snälla ni är.
Ligger ni med varann?
-Okej, dr Ruth, nu går vi. -Det är helt okej om ni gör det.
Sex är skönt. Kom bara ihåg att vara snälla mot varann.
Och förbli unga så länge ni kan. Er ungdom är snabbt förbi. Var snälla.
-Vi borde börja med minnesövningar. -Jag röstar för sokratiska metoden.
Vem är Platon och vem är Sokrates i detta arrangemang? Jag är utanför.
-Du är Sokrates så klart, läraren. -Ja, helt klart är jag det.
Kan ni hålla käften? För ska det vara så här, lär jag mig ingenting alls.
Flicka lilla, din engelska är så jävla hemsk.
Purslane Hominy, sitt upp.
Varför kan jag inte plugga i sängen? Det är varmt och stolen är obekväm.
Är den bekväm somnar hjärnan. Sitt upp ordentligt. Bara dåliga vanor!
-Talar du om dåliga vanor? -Jävlas inte med läraren.
-Vad är Nebraskas roll i litteraturen? -Borde jag inte lära mig huvudstäder?
-Du lär det viktiga. Förhala inte tiden. -Jag har inte ens nåt kort för det.
Du är hopplös.
"Förhala, dra häcken patetiskt efter sig och säkra sin plats som nolla."
Vem kallar du nolla?
-Kom igen. -Ja.
Nebraska, Willa Cathers hemstad, en av första kvinnliga succéförfattarna.
Eller österut, Missouri, där Mark Twain, alias Samuel Clemens, föddes-
-eller söderut till Kansas där William Burroughs bodde sina sista år. Sluta!
Jag tror inte de talar om Burroughs i en katolsk skola.
Det borde de göra.
-Varför inte ge gamle polarn en drink? -Juicen är slut.
-Vad är det i det glaset? -Det luktar inget.
Men häll i lite vodka, då, för fan.
-Gör det. -Vi måste sluta.
Jag lovade Pursy, om hon studerade. Se på oss, vi är värdelösa.
Och när var det du slutade?
För 19 timmar sen, under frågesporten.
-Sov du nåt? -Nej.
Hur som helst är det ingen brådska, varken för henne eller oss.
Så om du vill sluta, drick långsamt. Lita på mig här.
"Ta bort flaskan, ta bort anden."
-Vad gör du här? -Jag ville ge Lawson en paus.
Låta honom ta sovrummet. Slå dig ner.
Du är så söt idag, Purslane.
Bara min döda mormor kallade mig det.
-Kommer du ihåg vägen dit? -Jag vet var det är och bör väl åka...
Du är nervös.
Nej.
Jo.
-Vill du jag åker med i spårvagnen? -Nej, jag klarar mig ensam.
Du kommer göra bra ifrån dig, när du kommer hem hjälper vi med lä xorna.
Du lever i nån slags parallellvärld. "Jag" och "läxor" i samma mening...
-Snart blir det "du" och "för sen"... -Ja.
Tror du hon går direkt hem?
Klart en tonåring går raka vägen hem till sina medelålders rumskamrater.
Hon är så jobbig. Hon torterar mig med det där ljudet.
Ungen borde veta att bara det på vinyl är värt att lyssna på.
Mina ungar visste det. Jag lärde dem det, jag var deras far.
Det är du fortfarande.
En dag...en dag kommer de att förstå.
När du skriver klart boken.
Mina ungar känner mig inte ens.
-Kan vi göra nåt annat än det här? -Som vadå?
-Jag vete fan. Ut och fiska? -Du fiskar inte.
Kanske jag borde börja... med nåt.
Kanske du borde börja jobba på din förbannade bok.
Jag vet inte än hur historien slutar.
Schackmatt, vi går, jag blir så deprimerad.
Jag vill säga en sak om livet för ett liv utan examen är...
...inte värt att leva.
Purslane, vårt underbarn är tillbaka. Berätta nu allt för oss.
Gumman, varför lämnade du skolan så tidigt?
Hörde inte hemma där, jag uppskattar vad ni gör men går inte tillbaka.
Va?
Jag behöver ett jobb.
-Du kan jobba här på helgerna. -Är det sant?
-Men bara om du går i skolan. -Snyggt, Earl.